Slyšel jsi všechno?
Ano, slyšel.
Odkdy přesně?
No...
Ptala ses, vezmou-li ji na stáž.
Proč jsi... Proč jsi měla telefon na reproduktoru?
Mluvila jsi hrozně hlasitě.
S Min-ah jsme se hlásily na tutéž stáž.
Výsledky byly tento týden, ale mně nic neřekli.
Jsem si jist, že tě vyberou, jen buď trpělivá.
Nech to.
Já to potom uklidím.
Jo, jasně.
To bylo o fous.
Myslela jsem, že to slyšel.
Jsi v pořádku?
Ano, v pořádku. Jen jsem přehlédl schod.
- Mám jít dolů? - Ne.
Nestarej se o mě, pokračuj v práci.
Mám teď těžké období
a on mi dost pomáhá.
To jsem já.
Než jsem se nadála, něco jsem k němu pocítila.
Jsem do něj celá žhavá.
Stále na něj myslím, a když jsme spolu,
jsem nervózní.
To jsem já.
Mluvila o mně.
Proč...
Proč by ke mně najednou něco cítila?
Už jsem nad tím přemýšlel.
Uvažoval jsem, zda se staneme něčím víc než jen přáteli.
Bál jsem se, co se stane, když se dva staří známí
začnou mít rádi,
a co to udělá s jejich přátelstvím.
A najednou...
se ty hloupé obavy
staly skutečností.
Han Song-i.
Jak jsi mi to mohla udělat?
Yun Tae-o.
Spal jsi dnes v noci tady?
Vstávej. Je čas na snídani.
Počkej.
Řeknu to, dokud ještě napůl spím.
Docela probuzený to nezvládnu.
Včera...
Slyšel jsem vše, co jsi říkala...
včera v noci na té terase.
Ten kluk, co jsi o něm mluvila.
Ten, co na něj pořád myslíš.
Co tě znervózňuje, když jsi s ním.
To jsem já?
Ano.
Jsi to ty.
Myslím, že nemáme žádná tajemství, když žijeme v jednom domě.
Seberu se a odejdu.
Začala jsem mít ty pocity sama,
tak se je pokusím
překonat také sama.
To není nutné.
Prostě...
naslouchej srdci.
Ale políbil jsi mě jako první.
Co?
Yun Tae-o! Tak vstávej!
Co? Co to děláš?
Nevidíš? Snídaně je hotová. Volala jsem tvoje jméno.
Opakovaně.
Bože, ty jsi neskutečná. I v mých snech jsi...
Co jsem dělala v tvých snech?
Udělala jsi mi něco...
tak hrozného.
Vážně?
Ne.
To já.
Já to udělal.
Co je mu?
- Hele, Han Song-i. - Ano?
Slez ještě na chvíli.
Už tě nebudu vozit do školy.
- Proč ne? - Děláš si srandu?
Chci říct, nemůžeš do školy chodit sama?
Nechtěj po mně pořád, abych tě vozil,
snaž se být samostatná.
Ale máme společnou cestu...
Už jsem ti to řekl.
Budu mít holku, takže tě už nebudu moct vozit.
Fajn.
Není to tak daleko, pojedu autobusem.
Proč tolik nadělá, když spolu ještě nechodí?
Bože, jeďte dalším.
Nestrkejte do mě.
Ten autobus je už plný, sakra.
Proč ten řidič nechává nastoupit tolik lidí?
Proč je tak křehká?
Bože.
- Vystupuji. - Pardon.
Proboha, nechte mě vystoupit.
Hej, Han Song-i!
Prostě vystup.
- Cože? - Vystup z toho autobusu!
Tak vystupujete?
Ano.
Neuvěřitelné.
Na.
Děláš si srandu?
Proč jsi mě nesvezl hned?
Ach jo.
Omlouvám se, dobře?
Co je to dnes s tebou? Jsi na mě naštvaný?
Nejsem.
Prostě nasedni.
No tak!
Nesnaž se využít situace.
Co? „Využít situace“?
To je jedno. Asi to bude karma.
Má opravdová láska a důvěra,
doufám, že není jen lež.
A na konci této cesty,
já doufám, že ji najdu.
I když...
Vedl jste si dobře. Skvělá práce.
KONKURZ NA MUZIKÁL ŠKOLA SNŮ
Další na řadě je číslo 51, pan Choe Hun.
Ano! Já jsem 51, Choe Hun. Rád vás poznávám.
To je ale mocný hlas.
Až budete připraven, začněte.
Jistě!
I když mi svět stojí v cestě,
i když mě pokrývá temno,
i když mi dupou po snech,
já vytrvám.
I když přijde bouře,
i když oslepnu,
i když nevidím konec
té cesty, po které jdu,
nezastavím se.
Láska, naděje,
já jdu za tím světlem.
Pro mě...
Stačí, slyšeli jsme dost.
- Je to dobré? - Ano.
Dobře, tak sněz, kolik chceš.
Zasloužíš si to za ten potlesk.
Bylas přirozená, ale vášnivá. Vypadalas jako fanynka.
Nikdy jsem nic podobného neochutnala.
Má to silnou příchuť, je božská.
A zároveň je to tak sladké, že necítím svůj jazyk.
Říká se tomu MSG, zvýrazňovač chuti.
„MSG“?
Hune, tvá píseň byla také jako MSG.
To je dobře?
- Byl jsi skvělý. - Opravdu?
Porota nedávala moc pozor,
ale ty jsi ze sebe vydal to nejlepší, což bylo dojemné.
Bože, to je to vůbec nezajímalo?
Na začátku ne.
Ale ke konci už se soustředili.
Jsem si jistá, žes prošel.
- Prošel jsem? - Ano!
- Vážně? - Opravdu.
- Cítím to. Cítím, že jsem prošel! - Cítím to.
Teda. Víš, že jsi dost dobrá v povzbuzování lidí?
Opravdu? Mám takový talent?
Ano, a to neumí jen tak někdo.
S tím se musíš narodit.
Takže já dokážu lidi povzbuzovat.
Kdyby to byla práce, byla bych skvělá!
Jasně, to víš. Ale teď se dej do jídla.
Měla by ses cítit ztracená po útěku z domova.
Měla by ses učit nové věci. Chápeš?
Styď se! A teď to sněz.
Dobře, už jím.
No tak.
Je to dobré?
Ano.
- Ty také? - Ano, dostala jsem tu zprávu.
Dali vám tu stáž?
- Ano, oběma. - Ano, oběma.
- Skvělé! - Skvělé!
- Páni! - Gratulujeme!
- Díky. - Děkuji.
Gratuluji ke vstupu do světa manuální práce.
- Kup nám večeři. - Tak jo.
Díky, Bože. Budu se snažit co nejvíce.
Měla bych to říct Yun Tae-ovi.
Když jste kamarádi více než 20 let,
může to být matoucí.
Také se mi to stalo.
Hej!
Kam jdeš?
Ale co když to není jen na chvíli?
Dokonce spolu právě žijeme.
Jak na mě může zapomenout, když se vidíme každý den?
Co je to dnes s tebou?
Ale, to nic.
Něco se děje?
Na hodině jsi povzdychoval.
Co si dát basket, jestli máš čas. Chci si pročistit hlavu.
Zrovna trochu času mám.
Sejdeme se tam. Přinesu z katedry míč.
Yun Tae-o!
Teď mě pronásleduje i na veřejnosti.
Jsi překvapený? Není to nečekané?
Co? Proč? Proč jsi tu?
Pojďme do školní kavárny. Mají výborný dort.
Platím já.
Jsem zaneprázdněný a nemám čas být s tebou.
Také nemám moc času. Bude to jen 30 minut.
Nemusím s tebou jít jen proto, že mě žádáš.
Mám svůj život, chápeš?
Nemusíš být hned ošklivý.
- Mám dobré zprávy. - Dobré zprávy?
O tom, co jsi zaslechl na terase.
- Co? - Ta stáž.
Min-ah a já jsme se obě hlásily a obě nás přijali.
Aha, ta stáž.
Jasně.
Gratuluji.
Proto jsem chtěla jít s tebou do kavárny. Škoda, že nemáš čas.
- Tak to byl ten důvod. - Na viděnou doma.
Co tu dělala Song-i?
Není to jasné? Asi jsem jí moc chyběl.
Pojďme. Potřebuju rozptýlit.
Co se děje?
Sakra.
Na.
Tak co je? Vyčistil sis hlavu, tak mluv.
Dalo by se říct, že se něco děje.
Ale taky to nemusí nic být.
Víš co? Prostě ti to všechno řeknu.
Myslím...
že mi někdo chce říct, že mě má rád.
Myslím, že mě má opravdu ráda.
Opravdu? Kdo? Někdo, koho znám?
Tu neznáš.
Tak kde je problém?
Musím ji odmítnout.
Někoho odmítnout, to chce odvahu.
Nevím, jestli jí to můžu udělat.
Popravdě,
poslední dobou také na někoho myslím.
Ty?
Ano, známe se teprve chvíli.
Sotva ji znáš a už mi o ni říkáš.
Láska na první pohled?
Na první pohled?
Udělala na mě vážně dojem.
Nech to. Já sama.
Narazili jsme na sebe několikrát.
Pokaždé to ale byla trapná situace.
Ale i přes ty trapné momenty ke mně byla velmi milá.
Vidíš, říkala jsem, že zavolá.
Líbilo se mi to.
Cítil jsem se dobře, i když mi bušilo srdce.
Cože?
Nemůžu tomu uvěřit.
Ty opravdu mluvíš o holce.
Jsi do ní blázen.
Jen chci říct, abys to neuspěchal.
Je hezká?
Ano, je.
Musím se na ni stále dívat a pokaždé se mi zdá krásnější.
Rád bych ji poznal víc.
Závidím ti.
Ta holka, co má ráda mě, nemá žádné rysy.
Dalo by se říct, že je hezká,
ale má prudkou povahu a je jí všude plno.
Ať je to kdokoli, je mi jí líto.
Podle něj je jí všude dost.
Je to ale má dobrá kamarádka.
Mohl bych předstírat, že nic nevím,
a doufat, že mi nikdy neřekne, že mě má ráda.
Tak jí nedávej žádné naděje.
Ukaž jí, že to prostě nevidíš stejně jako ona.
Jdu na hodinu.
„Ukaž jí“?
Vím, že to tu někde je.
Mám to.
Co to zase je?
Ahoj, Tae-o, jsi tu.
Pojď a dej si pečené kuře.
- Co to je? - Je to moc dobré.
Počkat.
To je moje?
Svatá...
Ano, je to tvoje.
Koupil jsi ho loni na táboření u řeky Han,
ale pak jsi ho uložil, tak jsem ho vyndala.
A proč?
Budu tady odteď spát.
Cože?
Nemůže pořádně spát, protože Ga-rin chrápe.
Hele, proč mu to říkáš?
Proč ne?
To je absurdní.
Jak může někdo žít ve stanu?
Proč bych nemohla? Nebudu tu celý den.
Máme obývák a půdu.
Půdu používáme jako sklad
a v obýváku je to nepohodlné, není tam soukromí.
Mně se líbí tady. Je to super.
Tím chceš získat mou pozornost?
Proč bych to dělala?
No, tak...
Hele, Song-i.
Nemyslíš, že jedno kuře je pro čtyři lidi málo?
Po výplatě koupím jedno pro každého.
Tak jo.
Dej si taky kuře. Je to na mě.
To je dobrý. Jen se pěkně nacpěte.
Je to vážně tak divné?
To je moje.
To je pro Song-i!
- Tys už měla. - To je pro Song-i.
Neuvěřitelné.
- Tady máš stehýnko. - Vážně?
Fajn, nacpěte se.
Ty deky nebudou stačit. Mohla by jí být zima.
Tady.
Vem si to. A nechoď za mnou, že je ti zima.
Hele... Za koho mě máš?
Ale děkuju.
Nemáš žádné lapače hmyzu?
Co je to?
Uhni.
Až dostanu výplatu, pořídím ti něco lepšího.
Jsem v pohodě.
Když jsem dostala zprávu, že mě berou na tu praxi,
byl jsi první, na koho jsem pomyslela.
Tvůj dům musí přinášet štěstí.
Co jsem se nastěhovala, jde vše jako po másle.
Co je to za praxi? Budeš pracovat v kanceláři?
Je to charitativní skupina stavebních firem.
Jmenuje se „Lepší než domov“.
Budu tapetovat a stavět domy pro bezdomovce.
Dostanu body navíc do školy a udělám dobrý skutek.
To budeš muset chodit na stavby?
Občas.
Až tam budeš, nezapomeň nosit helmu
a koukej se, kam šlapeš.
Dobře.
Ty jsi opravdu jediný, kdo se o mě stará.
Vždyť jsme kamarádi.
Ne proto, že jsi pro mě nějak zvláštní.
Jsi prostě jen jedna z mých kamarádů.
Jen se o tebe starám, protože jsi má kamarádka.
Víš, jak to myslím, že?
Jasně.
Dej kamarádce líznout.
- Co? - Tvoje vypadá chutnější, to je vše.
Taková škoda.
Poslouchala jsi mě?
Sakra.
Tae-o, počkej na mě!
Hej!
Večírek?
Ano, o víkendu.
Všem vám dost dlužím.
Kromě toho, Tae-o nás jediný spojuje.
A moc dobře se neznáme.
Vše zařídím, takže vy musíte jen přijít.
Jasně že přijdu. Ten večírek je u mě.
O všechno.
O všechno se postarám.
Tento večírek je zcela pod taktovkou O Ga-rin.
Jasně.
- Pozveme Do-hyeona? - Jasně, pozveme.
Kdo je to?
Ten kluk, co tu byl, když jsme se poprvé potkali.
Jo ten, co mě ignoroval?
Večírky jsou lepší, když je více lidí.
A navíc vás už všechny zná.
Do-hyeon nemá rád večírky.
Zeptám se ho.
Jasně, jak chceš.
Odkdy jste vy dva kamarádi?
Chodíme spolu do školy.
Párkrát jsme na sebe narazili a pozdravili se.
Praxe?
Ale je to zaměstnání, proto dnes platím já.
Gratuluji.
Kdybych to věděl, na něco bych tě pozval.
Zopakuj to. Nahraju si to.
Takže přijdeš, ano? Řeknu to ostatním.
Jasně.
- Vždy jsi chtěla být architektkou? - Ano, můj otec byl architekt.
Asi jdu v jeho stopách.
To je super.
A co ty? Vypadá to, že pořád studuješ.
Na zkoušky na státního zaměstnance.
- Zní to nudně, co? - Ale ne.
Každý máme své důvody
pro své plány a cíle do života.
Není fér soudit je podle toho, jak jsou zábavné.
- Song-i. - Ano?
Dáš mi své číslo?
Jasně.
Víš, že...
Víš, že tohle je poprvé, co jsi mě oslovil jménem?
- Opravdu? - Ano.
Pořád říkáš jen „hej“ a „ty“
nebo mi jen klepeš na rameno.
- Nejsem zvyklý být s dívkami. - To je vidět.
SONG-I
- Volám ti. - Dobře.
Zvoní to?
Jen se ptejte. Je o dva roky mladší než my.
Proč chceš být členem klubu?
Dobře. Takže, vždy jsem chtěl
vstoupit do klubu, jako je tento.
Aha. Skončils.
Pardon?
Počkat, proč?
Nelíbí se mi ten polovičatý přístup.
Tohle není klub, do kterého se vstupuje pro srandu.
- Zabere ti to spoustu času. - Nemusíš být tak přísný.
Bude to dobré, nebuď nervózní.
Natočil jsi už mnoho videí?
Je to můj koníček odedávna.
Začal jsem natáčen na 6mm kameru.
Ano? To znamená, že jsi docela zkušený.
Nic velikého,
ale pořád točím krátká videa.
Víte, co říkají knihy o sebezdokonalení.
„Odhodlání je víc než talent.“
Pravda. Kdo vydrží, ten nakonec zvítězí.
Není úplně beznadějný.
Počkat. Nevylepili jsme plakáty, že hledáme nové členy.
Jak ses o klubu dozvěděl?
Myslím, že mě přivedl osud.
- Jsi přijat! - Hej.
Řekl, že je to jeho osud. Osud.
Hele, je s tebou zábava. Mám rád zábavné lidi.
Ten tvůj osud...
Není to náhodou ona?
- To je absurdní. - Věřím, že osobní motivace
může vést k větším a vyšším cílům.
Přiznáváš, že jsi tu z osobních důvodů?
Tuhle část mám nejraději. Poslouchejte.
„Od dnešního dne, bych to chtěl milovat ještě více.
Chtěl bych, aby ta láska přešla v upřímnou touhu
a nakonec se stala mým snem.“
Dost dobrý, ne?
Máš pravdu, zní to, jako by si to skutečně přál.
Není důvod odmítat motivovaného člena.
Stejně, tohle nestačí.
Tohle je filmový klub.
Nemůže být přijat jen díky motivačnímu dopisu.
Natočím, co budete chtít.
Jen mi dejte instrukce.
Dobře, dodej pětiminutový film.
Téma a forma jsou na tobě.
- Dobře. - Počkat.
Mám podmínku.
Tvůj krátký film...
mě musí...
rozesmát.
Rozesmát?
Když mě svým videem rozesměješ, jsi přijat.
Platí?
Platí. Dám si záležet, aby ses smála.
Není moje čtvrť okouzlující?
Jo, má dobrou atmosféru.
Jak dlouho tu žiješ?
Žil jsem tu jako kluk, ale pak jsme se přestěhovali.
Vrátil jsem se až na vysoké a osamostatnil se.
- Žiješ sám? - Ano.
Proč jsi mě nikdy nepozval domů?
Chtěla bys ke mně domů?
Takhle kluci flirtují, když bydlí sami.
Pozvou tě k nim na večeři, na film
nebo aby ti ukázali nové repráky.
To chodíš jen s takovými kluky?
Ty jsi jiný.
Zrovna jsi získal body navíc.
Vyfotím tě.
Pozvi mě někdy k sobě. Přinesu něco k zakousnutí.
Opravdu?
Tak já vyberu datum a slibuji ti...
Tak počkat.
Teď není nejlepší chvíle.
Proč jsi nedokončil větu?
No, víš...
Když nad tím přemýšlím, mám...
doma krysy.
Krysy? U tebe doma?
Víš...
asi jsem jednu viděl, ale...
Hele, neopovažuj se mě pozvat, dokud se jich nezbavíš.
Postarej se o to, jasné?
To vše kvůli těm parazitům.
Určitě se toho zamoření brzy zbavím!
Tak jo, to je jeden a dva...
Počkej, to je moc.
Ještě jeden, ale...
Vidím, že když se do něčeho pustí, dělá to opravdu naplno.
Naplno.
To je taková krása.
Myslíš, že se to bude ostatním líbit?
No jasně.
Je to vážně pěkné.
Ano, je to pěkné.
Jsme tu!
- Máme maso na grilování! - Začíná O Ga-rinina párty!
Rychle, pojďte.
- Tae-o. - Tady.
- Spoléhám na tebe. - Jasně.
- Vítejte. - Salát přijde sem.
Tak se těším!
- Udělám to. - Stačí?
Nepůjdeš domů, dokud konkurz úspěšně nezvládneš?
Samozřejmě, když muž jednou opustí domov,
musí se vrátit s... Jak je to slovo? Začíná na „s“.
- Stříbro? - Sláva!
Tak to je. Musím se vrátit se slávou.
Promiň, že kazím legraci, ale co když to nezvládneš?
Neuvěřitelné. Nikdy jsem tě neměl za někoho takového.
Ale zraňovat lidi ti docela jde.
Jako bys mě bodal kudlou.
Tak si raději dávej pozor.
Vypadá pěkně, ale má zlý jazyk.
Vypadá to, že nemáme dost pití. Pravda?
- Máš pravdu. - Dojdu pro další.
- Jasně, jdi. - Dobře.
Všechno to vypadá dobře.
- Co to? - Co to?
- Co se děje? - Co se děje?
Půjdu zkontrolovat pojistky.
Zkontroluješ žárovky?
- To bych měla. - Jo?
- Ano. - Jsme hned zpátky.
Jdu grilovat maso.
Jasně.
- Song-i, pomůžeš mi? - S čím?
Jak mohu pomoci?
Zkus, jestli je to hotové.
Je to dobré.
Budeš zaneprázdněná, až začne ta stáž.
Asi ano.
Ale nevadí mi to. To jsem si vždy přála.
Udělala by sis čas, než budeš mít moc práce?
Co zajít na film?
Han Song-i!
Song-i, ta-dá. Gratulujeme!
Tři, čtyři.
- Gratulujeme. - Gratulujeme.
- Gratulujeme ti ke stáži. - Gratulujeme ti ke stáži.
Gratulace ke stáži.
Já taky projdu konkurzem. Jen počkejte.
Gratuluji, Song-i.
Co to má znamenat?
Kdy jste to připravili?
Gratuluji, Song-i.
Pojď sfouknout svíčky. Tae-ovi se začínají třást ruce.
- Rychle. - Pospěš.
- To je překvapení! - Sfoukni je!
Jsi skvělá holka!
- Gratulujeme! - Proboha!
Je mi tak dobře.
I po tom hodování
nám pořád zbylo hodně jídla.
To není možné.
Já jsem také šťastná.
Já jsem tak šťastná.
Opatrně. Vypadá, že je opilá.
Těší mě, že jsem pro vás všechny mohla něco udělat.
Mám radost.
Song-i má radost, a já ještě vetší.
Šťastná!
Dobrá tedy.
Takže.
Dolijte si sklenky.
Navrhuji přípitek.
Na Hunův úspěch v konkurzu.
A teď se zeptám. Tae-o, už ti zavolali?
Jen pij!
Jasně, fajn.
Na zdraví.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Hej, Do-hyeone.
Máš holku?
- Zatím ne. - Zatím?
To znamená, že brzy budeš s někým chodit?
Dovol tedy, abych začal tento pohovor.
Existuje slečna, kterou bys vážně chtěl?
Ty máš holku?
Já?
To nevím.
Asi je to „zatím ne“ i pro mě.
Hele, Han Song-i. Vsadím se, že nemáš kluka.
Jsi si tak jistý?
Kdybys měla, nebydlela bys u Tae-oa.
Co by to bylo za kluka, kdyby mu nevadilo,
že jeho holka bydlí s jiným klukem?
Nemám kluka.
Ale...
Je tu někdo...
Co jsi to řekla?
Je tu jeden kluk.
Cože?
Co je zač?
Je tu někdo,
koho mám ráda.
Cože? Kdo je to?
Ale na druhou stranu
je to tajemství.
Cože?
Hele, opatrně!